Вече стана ясно, че на 14 ноември пак отиваме на избори за парламент. БСП и целокупната Българска левица са в крайно незавидна и незапомнена позиция - на трето място засега в обществената и парламентарната йерархия. Налаганият ни отвътре и отвън политически бобслей с голяма скорост води към маргинализация. Като че ли почти нищо не зависи от нас - от социалистите. Това е твърде опасна ситуация за България. Трябва да извикаме "Stop!", да намерим "Изхода", да начертаем верния път за възраждането на Левицата у нас. Да осъзнаем без всякакво забавяне какво да се прави, за да имаме думата при определяне съдбата на Отечеството.
Лявото у нас спешно се нуждае от нов мащабен социалистически проект, който обединява
максимална палитра от леви партии
леви организации, леви личности. С фокус БСП. Това не е коалиция с ментор, а равноправен идеен и политически съюз (Леви Обединени Сили) с естествен център БСП. Това не е социалистическата партия с няколко плюса, а множество плюсове, укрепващи снагата на БСП и самите нас. Заедно лявата ни енергия и ефективност ще се умножат. Ще бъдем не само част от хора, но и негов диригент.
![](../images/2021/09/63045.jpg)
Този необходим мащабен проект следва да е правоприемник както на Столетницата, на Благоевото идейно начало, така също на историята на всеки един от другите субекти, образуващи Съюза. Досегашното ограничено съвместно явяване на избори е стъпка в правилна посока, но вече е недостатъчна. Обществото трябва да се убеди, че сме мнозинство, че сме трайно интегрирани, че сме новата Бузлуджа, съчетаваща традицията с модернизма.
Новият ляв проект би следвало да е плуралистичен - от комунистически до социалдемократически възгледи под определящ социалистически, екологичен и граждански знаменател. Червено-зелен граждански феномен. Дискусиите в него са задължителни, но без да превръщат Съюза в братоубийствена арена. Затова са необходими общи принципи и правила. Необходими са червени линии, които да не позволяват новият субект да е само брошка върху овехтелите дрехи на капитализма. Да бъдем наистина социалистическа, а не капиталистическа левица.
Левица на съпротивата и алтернативата
Принципно новият ляв проект ще има бъдеще, ако съумее да се структурира по най-добрия начин. Ако се създадат адекватни управленски и контролни органи на съюзно равнище, а отделните субекти запазят своята относителна самостоятелност, своите ръководства и правото да напускат Съюза. Предполага се общосъюзните решения да се взимат с консенсус. Без да правя паралел, ще напомня, че докато СССР със своите 15 републики отстояваше социалистическия си характер, той бе съизмерим с колективния капиталистически Запад и завладяващ пример за много народи.
Отчитайки наследството на класиците и най-новите научни трудове на Славой Жижек, Марк Фишер, Вивек Чибер, Тома Пикети, смятам, че новият Социалистически съюз за България може да направи успешен пробив в политическата система на страната, ако се ръководи от следните постулати:
Първо. От цивилизационна гледна точка капитализмът е аномалия, агресия срещу мира и труда. Той е аморално обществено и най-вече пазарно икономическо явление, което носи прогрес за сметка на хуманността. Богатството и нищетата (бедността, безработицата, неравенствата) са двете страни на капиталистическия медал. Капитализмът е в интерес само на нарицателния 1%, контролиращ половината от световното богатство.
Капитализмът е обществена патология, която руши публичните пространства и дейности. Превръща човека в античовек, в абсолютен егоист. Капитализмът всекидневно разкъсва обществената тъкан, опорочава свободата и демокрацията. Капитализмът десоциализира хората, лишава ги от сигурност, надежди и мечти, занулява културата и въздига в култ джунглата.
В крайна сметка
капитализмът не е последната дума в човешката история
Той няма реално бъдеще.
![](../images/2021/09/63046.jpg)
Второ. Социализмът с присъщия си хуманизъм се отличава с цивилизационно превъзходство от капитализма. В лицето на модерния демократичен социализъм бездушният кризисен капитализъм има очевидна алтернатива. Политическите хоризонти принадлежат на социализма. Само той може да преодолее стреса и депресията, съпътстващи капитализма. Единствено той може да осигури благоденствие и сигурност за мнозинството. Социализмът нито е минало, нито е само далечно бъдеще. Той е в дневния ред на съвременния свят - и на Запад, и на Изток. Една от най-търсените думи в гугъл е "социализъм".
Социализмът очаква своите нови европейски носители и своя повсеместен възход.
Трето. Трудът и интелектът (с трудовия си произход и устрем) са основни ценности на съвременните леви. Социалната база и територия на новия политически субект все повече ще се разширява. Тя включва не само работническия сегмент (трудещите се) и реанимиращия синдикализъм, но и множество нюанси на масовия обществен протест и съпротива срещу капиталистическото статукво и социална несправедливост. Младежите рушат невидимите окови. Те търсят своето щастие.
Нужни са нови форми и начини на решителна
борба на труда срещу капитала
Без съглашателства и компромиси. Ако гледаме дълбинно, ще установим, че класовата борба не е само спомен, тя е постоянен процес.
Четвърто. Верният път на Новата социалистическа левица е осеян с адекватни и настъпателни многопрофилни политики по целия държавен и обществен спектър. Необходима е обединителна Стратегия и политика в защита на труда и интелекта. Както твърди Марк Фишер: "Антикапитализмът трябва да противодейства на капиталистическия глобализъм със собствена, автентична универсалност".
Новата възродена левица трябва да разшири геополитическата си територия и арсенала на политическите си инструменти. На първо място - да разкъса неолибералната ризница. Левият социалистически съюз следва да намери опора в Държавата с нейните регулации и публични дейности. Това става, като се печелят избори - парламентарни, президентски, общински.
Нужно е ясното разбиране, че на ход сме ние - социалистите. Призвани сме да променим хода на историята.